Skynda dig, Rose!
Daisy?
Mitt i ingenstans, England Julafton
Du är ursnygg, Sammy.
Ta det lugnt med alkoholen i helgen. Och håll nyliberala åsikter för dig själv.
- Inga fler invandringsdebatter. - När blev jag nyliberal?
- Jag vet inte ens vad det betyder. - Nämn inte hennes pappa heller.
- Hur skulle det samtalet börja? - Var inkännande bara.
Det är hennes första jul utan föräldrar. Jag tror inte att det blir så muntert.
Han är som Jackie Stewart på vägarna.
Vi trodde att ni hunnit i förväg.
Jag bär en tung last, Anita. Du ska se vad jag har i bakluckan.
- Nej, snälla... - Lägg undan den, Samantha.
- Vi kommer inte bada i strålning härute. - Jag var orolig för det.
Vi har tur om det finns rinnande vatten.
- Ni hittade hit. - Där är hon.
- Namaste, McKenzie. - Behöver du hjälp?
- Ny bil, Anita? - Ja, visst är den löjlig?
- Jag vet inte, den är rätt cool. - Tack, McKenzie.
Du har visst samma gamla plåtar, Jo.
Jag kränger dem på Ebay om nån vill ha.
Jag berättar det för Cat om jag träffar henne.
- Det är mycket kallare häruppe. - Lugn, vi tog med massor av skumpa.
Kan du hjälpa mig, Marcus? Låt damerna gå i förväg.
Visst.
- Ta den här. - Okej.
Har du fått stånd av mjölkprodukter förut, Marcus?
Jag lovar att du har det innan helgen är slut.
- Vad mysigt. - Ja, så fort brasan är igång så.
- Vem hyrde in oss här? - Skyldig.
- Du är bäst, Kenz. Det var billigt. - Det var inte därför jag tog det.
- Nej, så klart inte. - Kalla mig miss Haversham.
Anita, älskling.
- Vad snygg du är. Ny schal? - Ja, från Peru.
- Bögar noterar alltid livets kvalitéer. - Langa in ert skit i köket.
- Hugo, du kommer väl ihåg... - Självklart. God jul, Malcolm.
- Marcus. - Visst.-Samantha, gullet.
Vad sensuell du ser ut. Låt mig ta den där.
- Ni sa inte att Hugo skulle komma. - Tja, han är här nu.
- I all hast. - Hej, unge man.
Du har hemsk mycket fett där.
Två av mina favoritkurvor, Hugo.
- Ska jag göra mimosa till alla? - Sammy, du läste mina tankar.
Ingen frukt i min. Jag går på en strikt diet.
- Hur är läget, gullet? - Det är okej.
Du vet hur Hugo är. Han har hållit mig igång ända sen vi kom hit.
Jag fixar en drink åt dig.
Den här lilla jäveln kan behöva en bra start. Sätt igång mig ordentligt.
Ja, för fan. Knappar.
Rena betongplattan.
- Just det. Jag går till bilen i så fall. - Nej, du kan sova på golvet.
Jag menade för kuddarna. Börja inte direkt. Vi kom precis hit.
Planerar du att vara berusad hela helgen?
Det kallas att komma in i julandan.
En av oss måste åtminstone det.
Bra jobbat, Sammy. Anita...
- Marcus, kan du hjälpa mig? - Visst, okej...
Och lakanen... definitivt från en vårdinstitution.
Det här är väl okej?
Alkoholfritt? Jävlas hon med oss?
Kolla in det här, gullet.
Vad fan var det?
- Smidigt. - Ja, då ska jag lämna er i fred.
Billig jävla gran är vad det är, Sam.
Säng, bristfällig.
Vi får väl krypa upp i soffan då, gullet.
- Tänker du vara snäll ikväll? - Om du syftar på monstret däruppe...
...så ska jag försöka.
Okej, hon har pajat sängen, så vad finns det att dricka?
- Det verkar som att du kom undan lätt. - Bål.
- Nej, jag håller mig till bubbel. - Kul att se dig igen, Samantha.
Sist var nog på La Croix-evenemanget.
Jag svimmade nästan då, eller hur?
Jag kände mig så instängd att jag flippade ur,
men publiken var som doftsalt.
De räddade mig från att göra bort mig.
Hur som helst har du opererat hakan, va?
- Din skarpa jävel. Har du lyft dem? - Förhöjning av nedre bröstmuskeln.
- Bakom körtlarna? - Det märks inte. Känn på dem.
Verkligen subtilt.
Vilken fin skugga, Samantha. Är det verkligen okej att jag använder den?
Absolut. Jag tänkte slänga den. Jag kör naturligt nu.
Som en nickning till våra nordiska förfäder.
- Grenar och blad? - Mina var shamaner och ökennomader.
Det närmaste de kom Europa var den holländska djävulen
som kom efter dem.
Var är ditt glas, Anita.
Ge henne lite av mattvätten hon tog med.
- Jag har varit helt nykter i tre år nu. - Hur går praktiserandet, Anita?
Mycket bra. Jag fick åtminstone behålla alla mina klienter.
I regression återskapar man tidigare erfarenheter här på jorden.
Ibland är det inte ens från den här planeten. Men självklart kan man inte...
- ...hantera alla tidigare liv på en gång. - Fascinerande grejer.
Och djävlarna?
Mörka, skugglika gestalter från andevärlden.
Sånt skrämmer mig, Anita. Jag tänker inte ljuga.
Vår kultur har en rad mystiska uttryck och helningsteorier.
Och jag för det arvet vidare.
Toppen. Vem vill ha lite nötig cheddar?
Marcus? Jag tog med gamla Catherine och Rachel också om du föredrar det.
- Ursäkta? - Hon namnger dem efter sina ex.
- Hon har åtminstone inga tatueringar. - Det är bra. Jag håller mig till vätska.
Är du säker? Bloodwyn kom på andra plats vid Nantwich 2012.
Den är kladdig på ytan, men har en underbar blomlik smak.
- Vad dricker du? - Pernod.
Kanske inte.
Så vad har du för skvaller, McKenzie? Någon intressant i horisonten?
Nej, jag fokuserar på mig själv just nu. Lite personlig utveckling.
Frågan är vem eller vad hon kommer att göra härnäst?
- Vad vet du, Hugo? - Bara att det finns många kandidater.
- Inte alls! - Vi har visst nåt skandinaviskt på gång.
Allt vi behöver nu är en tallrik sillfiléer och en halv pint mjöd.
Har du fortfarande kontakt med Mateo, Samantha. Jag gillade honom.
- Har du tjuvkikat på min skärm? - Ja, vad är det du pillar med?
Tja... Som några av er redan vet har livsomvälvande saker hänt på sistone.
Jag har äntligen slutat på den sjabbiga herrekiperingen...
- ...efter Jos... problem. - Det måste ha varit traumatiskt.
Och jag har slutat med män. Tack vare att Kenz presenterade mig-
- för den här underbara människan. Och därför har jag bestämt mig för att bli...
- ...en romanförfattare. - Det är ju fantastiskt.
Du tar kontroll över ditt liv. Bra där, Samantha.
Jag har en JK Rowling-grej på gång, visst?
Boken är självbiografisk fram tills nu.
- Så snarare EL James då? - Vem är det, gullet?
- Strunt samma. - Jo har varit en riktig klippa.
- Ayers Rock. - Du har jobbat på i veckor. Slutar aldrig.
Har den lilla pamfletten någon titel?
Hoppa av skeppet.
Herregud...
Wow, jag ser vad du gjort.
Jag samlar nytt material hela tiden.
Om det är sexfyllda-historier du söker...
...får du inget från mig just nu. Mitt fokus ligger helt på...
- ...kunglig HBTQ-propaganda. - Nu börjar det igen.
- Drottningen av Sochi vrider sitt huvud. - Det finns bara en drottning här, Hugo.
Och jag är inte emot bögar,
men det suger att kulturen tagits över av mainstreamen.
Det finns en riktig agenda som dikterar vilka vi ska vara och vad vi ska säga-
- och jag köper det inte. Zooma tillbaka lite. Mainstreamen påtvingar en-
- den här könsöverskridande skiten och det är falskt,
och det kommer att förgöra oss.
- Mainstreamen skiter helt i oss. - Skriv ner det i din bok.
- Tycker du inte att det är viktiga frågor? - Om det står på förstasidorna...
...är det bara rädsla och kontroll. Ett distraherande av vilka vi verkligen är.
- Vi har alla manlig och kvinnlig energi. - Tala för dig själv.
Heliga könsaspekter som mainstreamen
förstör genom att kontrollera ens tankar-
- och det kommer bara att sluta med depression och ensamhet.
Jag tänkte snarare på tuttklämmor och analpluggar.
- Jag tar nog lite ost trots allt, Jo. - Så klart.
- Vi samlar in lite ved på samma gång. - Javisst.
Om du är så öppensinnad kan vi väl få se vad du döljer för tidigare liv?
- Anita, gör din voodoo på henne. - Det är inte Voodoo.
Ja, Kenz, det blir roligt.
Det skulle kunna vara intressant.
Lägg dig bekvämt.
Din kropp sjunker ner i soffan under dig.
Ta tre djupa andetag.
Och släpp taget.
Lita på ditt första intryck och se dig omkring.
Vad ser du?
Jag ser...
- Hugo som skrattar åt mig. - Jag har inte sagt nånting, jag svär!
Jag känner ditt dömande. Det är uppenbart.
- Det där är nog ingen bra idé. - Varför inte?
Det är kul, lite underhållning bara.
Du är verkligen en mardröm.
Innan ni hugger in på den där fetthögen vill jag ge er presenterna.
Ska vi verkligen inte vänta till imorgon?
Hugo tar ett flyg på morgonen.
- Vad synd. - En stor jobbgrej, men jag berättar sen.
- Kom igen, berätta. - Har du bokat taxin?
Sex dagar i Barcelona för att pitcha ett nytt koncept för Tom Ford.
Sen ska jag shoppa och knulla resten av tiden.
- Det låter perfekt. - Så jag är i mörkrummet på Union.
Klockan är två.
Jag är helt naken med en drink i ena handen och en kuk i den andra.
Innan jag vet ordet av kommer en grekisk adonis som heter Costas
fram till mig-
-och börjar köra på bakifrån.
Det enda jag oroar mig för är hur mina McQueen-byxor-
- kommer att se ut när det är över när en lampa plötsligt tänds.
Det var en metafor förstås. Okej, ni kan öppna nu.
- Trosor? - Men inte vilka som helst.
Fuktabsorberande, magnetiska underkläder.
Prototyper förstås, men ni fattar grejen.
Varje par består av ett absorberande, hygieniskt material, så var ni än är-
- kan ni öppna upp dem och ha lite kul. Stänga dem igen och gå vidare i livet.
- Då blir det inte så jobbigt. - Precis. Märket heter Why... Hide.
För varför ska man gömma sig från sin sexualitet eller sitt kön, visst?
Och jag antar att vi ska prova dem?
- Definitivt. - Det kan du ge dig på.
- Herregud, jag vet inte om... - Snurra runt, din chokladgudinna.
Kom igen. Ja!
Så, ja! Var inte blyga därute! Anita sätter det här.
Ge mig en bild till så kan vi rekonstruera "Anklagad".
Yes.
- Fånga mig, slyna. - Visa mig varorna.
Älska kameran, för den älskar dig!
Så, ja.
Kom nu, Marcus. Var inte blyg. Du är de heterosexuellas ledare.
Visa oss Y-kromosomerna!
- Herregud... - Så ja, baby.
Smaka på det här, älsklingar.
Okej, tänk på oljiga motorer och Jodie Foster.
Och en piece de resistance.
- Herregud! - Du har en död Basset på ditt bröst.
- Var är McKenzie? - Vänta.
Din jävla... puma.
Förödmjukande, inte sant? Den såg mer rejäl ut i lådan.
Jag utmanar dig att aldrig bära pläd igen.
Du ska ta på dig mina underkläder. Faktum är att ni alla ska det.
Det här handlar om ett sexuellt uttryck. Och inkluderande.
Att vara och göra vad ni känner utan några hinder. Samling!
- Underbart. - Okej, vi behöver mycket mer sprit.
Jag spydde precis i min fondue.
Jag tror... Jag vet att jag precis hånglade med Anita.
Jag är en sexuell krigare!
Bastet. Pathos. Rati.
- Jag bönfaller er. - Någon har spetsat hennes vin.
Jag är så glad att du är här.
- Skål. - Skål.
På min rumpa.
Herregud...
Du har undvikt att tala om det hela dan.
Men din pappa älskade dig åtminstone.
Om vi inte har partners då vi fyllt 40, låt oss köpa hus bredvid varandra.
Så att vi fortfarande kan hänga hela tiden.
Vi fortsätter att sticka ner till Sitges när vi är gamla och grå.
Och delar livsmedelsleveranser på onsdagar. Okej?
Ja.
Och floppar din karriär precis som
Jos kan du alltid bli mitt filippinska hembiträde.
Du vet... Du håller på att få ihop det, eller hur?
För många sugar daddies gör Hugo till en trist pojke.
Du står på dina egna fötter. Du kanske gör din gamla mamma senil.
Just det.
- Definitivt dags att sova. - Ta en cigg med mig först.
Jag mår illa, men vi ses när du är tillbaka.
Visst, älskling.
Älskar dig, Mac
Världen gick från natt till dag.
Fan också!
Mally? Vad håller du...
Behöver du hjälp med stocken? Jag har inget bättre för mig.
Fan också, det här var ett misstag.
- Jo kommer att få hjärtinfarkt. - Gjorde du det där?
- Skit också. - Du kilade iväg strax därefter.
- Skämtar ni med mig? - God jul.
Ge mig en te, Kenz.
- Festande ni igår kväll? - Det var snarare ett offer.
- Hoppas att det är okej, vi ska städa. - Ingen fara. Gör det medan ni kan.
Det är över innan ni vet om det.
Jag gjorde en massa sattyg här som grabb.
Du är John McKenzies dotter. Den som... Rose, visst?
- Ja, det var länge sen. - Allt väl?
Fruktansvärt när ett barn försvinner. Jag kunde knappt se skillnaden på er.
- Har det varit några... - Han dog för två månader sen.
Sorg... är lustigt. Påverkar folk på så olika sätt.
Vissa mer än andra.
Tja, det är juldagen. Jag ville bara se att allt stod rätt till.
- Att ni gjort er hemmastadda. - Tack för att du kom förbi.
Inga problem. God jul.
Så det är något ni inte känner till.
Vi har känt varandra sen college, men du har aldrig sagt ett ord.
Det var en utredning. En försvunnen person.
Men inga bevis på kidnappning.
Hon bara... försvann.
Daisy var min tvillingsyster.
Hon var bara två timmar äldre än jag.
Vi hatade alltid våra blomnamn.
Jag tror aldrig att mamma kom över det.
Hon bara satt och stirrade ut genom fönstret hela dagarna.
Jag tror att hon dog av krossat hjärta.
Ovissheten... måste ha dödat henne.
När hon dog... flyttade vi och pappa tog aldrig upp det igen.
Du skulle ha berättat för mig, Kenz.
Och när pappa dog... började minnena komma tillbaka igen.
Fragment.
Jag trodde att Hugo skulle åka.
- Det har han. - Men har inte tagit med sina saker.
Vad?
Hugo!
Hugo! Han är en sån idiot ibland. Varför gör han så här?
Här får ni.
- Så att ni får energi. - Vi har varit ute i tre minuter.
En hungrig arbetare är värdelös härute.
Hugo!
- Vi borde vara ute i skogen med dem. - Vi täcker en större yta i bilen.
Marcus?
- Åh, nej... Det är inte sant. - Jävla skit också.
Hur många gånger sa jag att vi skulle ha tagit Rav4:an istället?
Hugo!
- Hugo! - Inte en chans att han gått så långt.
Vet du vad? Den lilla slampan sippar säkert Bacardi-
-från en spanjors röv just nu.
- Vi går tillbaka. - Ja, du har rätt.
Vi drar.
- Något? - Nej, ingenting.
- Vi trodde inte att ni var tillbaka. - Bilen pajade, så vi fick lämna den.
- Jag fixar nåt starkare. - Hörni, kom upp hit!
- Det beniga aset är kvar här. - Hugo, kom fram nu!
Hugo! Kommer du inte fram provar vi dina Vivienne Westwood-plagg.
Och ingen av oss har duschat.
Jag berättade inte för er tidigare... att jag var med henne.
Jag var där när Daisy försvann.
- Vi var tio. - McKenzie...
Jag försökte förtränga det då jag inte kunde sova på nätterna.
Det plågade mig så.
Det kändes aldrig som att hon var helt borta.
Vid andra tillfällen mattades detaljerna ut tills jag knappt kom ihåg nåt alls.
Och när pappa dog...
...kom minnena tillbaka. Det var snarare en känsla.
- Det här stället. - Vad är det med det?
Jag hyrde det här stället då det är närmast platsen där det hände.
Vi stod precis där hon försvann när vi letade efter Hugo, det vet jag.
- Och den här var hennes. - Vad är det du säger?
Jag vet inte, men visst är det ett sjukt sammanträffande?
McKenzie, jag kan hjälpa dig. Det är en slags hypnos genom psykometri.
Alla föremål bär ett minne.
Men jag måste varna dig. Det kan vara traumatiskt.
Gör vad som helst.
Blunda.
Jag vill att du tar tre långsamma, djupa andetag.
Känn dig själv. Slappna av.
- Jag gillar inte det här. Det är kusligt. - Var har du varit?
- Fyllt kalkonen. - Jag räknar ner och du följer min röst.
10...
...9...
Du är på en trygg plats.
...8... 7...
...och 6...
...5... och 4...
Om ett ögonblick ska jag röra din hand.
När jag gör det ska du gå ännu djupare.
...3... 2...
...och 1...
Du är nu på platsen i den tidsrymd då incidenten inträffade.
Hur gammal är du?
Tio.
Titta på dina fötter. Ser du dem?
Ja... Jag sitter på min cykel.
Det är andra barn här. Vänner.
- Vi får inte vara här. De jagar iväg oss. - Rose? Var är Daisy?
Ser du henne?
Nej, hon är borta.
- Vart har hon tagit vägen? - Jag vet inte.
Jag vill att du går tillbaka längre, precis innan hon försvann.
Spola tillbaka tiden som på ett videoband. Kan du det?
- Jag ser henne. Hon är där. - Utmärkt.
Spela nu upp minnet med alla detaljer så tydligt du kan.
Hon ville kissa, men vi var för långt hemifrån.
Vad hände sen?
Hon gick bakom. Men hon kom inte tillbaka.
- Bakom vad? - En sten.
Rose. Jag vill att du börjar gå mot stenen.
- Kan du göra det? - Jag är rädd.
Du är helt trygg här.
Jag vill att du börjar gå framåt.
Är hon där?
- Jag ser inte bakom. - Tillåt dig att titta bakom stenen.
Jag vill inte.
Du är stark, orädd och helt trygg.
Titta bakom stenen.
- För helvete! - Han är helt gränslös!
Kom igen, Hugo! Lägg av.
Titta.
Vad i helvete!
Vad fan, Jo?
Jag kommer alltid förberedd.
Då så, era jävlar! Kom fram!
- Vad hände? - Någon har vandaliserat bilen.
- Ge mig en minut. - Är du okej?
Det är inte Hugos stil.
Han är samvetslös, men han skulle inte göra nåt sånt.
Han skulle inte överleva under 20 grader, än mindre punktera ett bildäck.
Okej, men elden har slocknat och vi måste fortsätta hålla oss varma.
Kom nu, Marcus. Jag antar att en arbetares händer aldrig är rena.
Vi måste bibehålla en stabil miljö för McKenzie nu.
Hon kom precis ur en djup och traumatisk hypnos alldeles för snabbt.
Det är inte bra för hennes sinne.
Den nuvarande situationen är inte hälsosam för någons sinne, Anita.
Jag lämnar aldrig dalen utan insexnyckel.
Man vet aldrig när den kan behövas.
Jag ska vara helt ärlig, Marcus. En näbbtång var min första kärlek.
Nåväl, jag har själv alltid känt en dragning till magnetiska skruvdragare.
Var det Kenz?
Gullet? Är du okej?
Det känns som att jag tar bakvägen in i en grotta i Libanus.
Jag älskar att gå ner, men jag känner av ischiasen i ryggen.
Gör dig redo.
Herregud...
Det är naturligt att känna sig splittrad. Försök att slappna av bara.
Vi har hittat Hugo! Han är utanför!
- Han är död. - Vad?
- Han är vid vedhögen. - Vad har hänt?
- Jag vet inte. - Vad ska vi göra?
Ta in honom!
- Herregud... - Kan han vara medvetslös?
Han är nedkyld. Vi måste ringa en läkare!
Okej... Vi kan inte ta kontakt med någon.
Och kan bara ta oss härifrån till fots.
Två val återstår. Antingen väntar vi här till imorgon bitti-
- eller så ger vi oss av tillsammans och letar upp närmaste by.
- Det senare låter som självmord. - Det är någon därute...
...och de vet att vi är härinne. Vi är enkla måltavlor.
Vi går inte härifrån. Vi kommer att gå vilse på hedarna.
Jag håller med Kenz. Vi stannar. Vi har mat och värme här.
- Jag håller med. - Samma här.
Visst.
Då borde jag ta geväret.
Dra åt helvete, Marcus.
Jag har vapenlicens och är riktigt farlig. Och du?
Det skulle bara kännas tryggare om...
Handlar det om min avsikt eller vagina?
För jag kan garantera dig att båda är i strålande skick.
Hur mår du?
Jag packar ihop hans saker.
- Hur dog han? - Jag vet inte.
Det fanns inget sår.
McKenzie har inte varit sig själv sen vi kom hit.
Vad menar du med det?
Jävlar!
Jävlar...
- Vad? - McKenzie, de är galna.
Det är någon därnere.
Jag vet inte vad det är för sjukt spel, men de ljuger för dig.
- Lita inte på dem. - Jag förstår inte.
De drogade mig och jag vaknade så här.
- Ta geväret från Jo. Det är hennes idé. - Men varför?
Jag vet inte, men de är inte vilka vi trodde att de var. Det är nån sjuk sekt.
Jag hörde dem viska.
- Vi är inte säkra här. - Följ med mig.
Nej. Går jag ner vet de att du vet.
Se bara till att Jo inte har vapnet.
Okej... Okej...
Ni förstår inte hur ett sådant trauma kan påverka en person.
Och hon har verkligen gått igenom mycket de senaste månaderna.
Din oro är nästan övertygande, men det är lite försent.
Hur vågar du? Jag är verkligen orolig.
Allt klart?
Du har huvudet så långt uppe i röven att jag förvånas över...
- ...att du inte frågat Jo om en ficklampa. - Ja, det vore ovanligt... att få nåt i mig.
Du kan inte anklaga mig för det. Herregud! Du föraktar ju mig oftast.
Jag kan tänka mig vad du går igenom.
- Vad gör du, Kenz? - Matrummet.
- Nu! - Det där är ett laddat vapen.
Gå!
Jag vet inte vem du är längre.
- Vad fan är ditt problem? - Mitt problem?
Jag tror att det är ditt problem. Hon gör aldrig något fel i dina ögon!
- Herregud... - Tillbaka in dit.
- Vad tusan är det som händer? - Kenz, vad håller du på med?
- Sätt dig ner, Joe. - McKenzie, jag vill att du tar tre...
- ...djupa andetag. - Håll käften, Anita!
- Ta de där och bind fast allihopa. - Ursäkta?
Kom inte närmare, jag vet vad ni gjort!
McKenzie, vi har inte gjort något. Du måste berätta vad som händer.
Bind fast dem ordentligt.
- Nej, McKenzie... Du är traumatiserad. - Det kan du ge dig fan på!
Tack vare er!
Anita, berätta vad du sa till mig tidigare. Det är hypnosen!
Jaså? Och ni ska vara mina vänner?
- Du binder inte fast mig. - Gör det!
Sätt dig ner.
Ta händerna bakom dig. Rör dig inte.
- Hugo! - Jag sa ju det.
- Kenz. - Ja, jag hittade honom.
Hugo, jag har vapnet!
Hittade ni den här sekten på nätet?
Hur kunde ni göra så här mot oss?
Ni är så missnöjda med era egna liv att ni var tvungna att förstöra våra också!
- Vad har vi gjort? - Jag hittade honom, han är däruppe!
Han berättade vad ni gjort!
McKenzie... Han är i köket.
Eller hur?
Fan också.
Jag talade med honom. Däruppe.
Vem då? Vem är däruppe?
Kenz, snälla ta loss oss.
- Jesus! - Herregud...
McKenzie, ta loss oss från stolarna!
- Vad fan såg du däruppe? - Hugo. Han levde.
Marcus, ta med järnnian.
Han var där. Jag svär. Han var lika levande som ni.
- Andevärlden. - Vad?
Förlåt mig, McKenzie. Du såg stora stenar där din syster försvann.
- Anita, snälla. - Många. Det är en gammal offerplats.
Jag vill inte höra det här.
- Vi var ingen religiös familj. - Många tror att de öppnar...
...en portal till en annan dimension för människooffer.
Jag svär att jag slår till dig om du inte håller käften!
Strunta i det.
Då så, din jävel. Visa dig.
Hörni.
Sam, vänta.
Ett meddelande.
Känner du dig fångad av LSD?
Lesbisk sängdöd.
- Samantha! - Älskling!
Hjälp mig att ta ut henne!
Dra hårdare!
Anita!
Det är Kwaku Anansi. Kwaku Anansi...
Herregud...
Nej, Sammy...
Anita, vem är Anansi?
Min mormor brukade berätta historier från Ghana om Kwaku Anansi.
En ande som kunde ta en människas eller spindels skepnad. Ibland båda.
Det var inte tänkt att skrämma. Anansi var en historieberättare och skojare.
Men det har skrämt mig hela livet.
Var det det du såg därute?
- Och jag såg Hugo. - Något är helt jävla sjukt, inte sant?!
Vad som än gör det här så tar det sig in i våra sinnen.
Det känner till våra rädslor och använder det mot oss.
Sammy var inte rädd för nån bäddsoffa.
Nej, men hon var klaustrofobisk.
Vad var Hugo rädd för?
Att vara ensam.
Okej. Om du såg det, Anita, så kan jag sikta på det!
- Du får inte öppna dörren! - Anita.
Om vi ger oss av nu kan vi byta däck och dra härifrån.
Det här är mitt fel.
Jag är verkligen ledsen.
Du vet verkligen hur man bokar en semester, Kenz.
Du lyssnade på din intuition. Oftast gör vi inte det.
- Ett avslut. Det behöver vi alla. - Din syster talade från den andra sidan.
Frekvenser frigörs genom dna. Det hittar tillbaka till oss på ett eteriskt plan.
- Han är här! Han är precis där. - Vad håller du på med, Anita?
- Är du okej? - Min fru försökte precis döda mig.
Hon menade det inte. Jag lovar.
- Jag klantade mig. - Berätta vad som hände.
Det är tomt.
Ta det lugnt. Andas långsamt, okej?
Man behöver stora kulor här. Jag är bara en ostproducent.
- Var är dina reservkulor? - Kolla i min magväska i handskfacket.
Kan du ställa dig upp?
Ja... Jag tror att jag skrämde mig själv.
Okej...
Marcus, jag letar upp Anita. Du får starta Jos bil.
Det är ingen fara, jag klarar det.
- Hörde ni? - Kom nu, McKenzie.
Marcus, du letar upp Anita. Jag måste få veta.
Veta vad?
Om hon är här.
- Nej, McKenzie. Vi måste dra. Nu. - Det var därför jag kom hit. Gå nu.
Gå bara.
Anita!
Du är på ett lugnt och behagligt ställe. Ingen kan skada dig här.
Anita!
Anita, öppna dörren! Öppna för guds skull!
För guds skull! Anita, öppna dörren!
Herrejävlar!
Nej...
Daisy?
Herregud...
- Allt väl, kompis? - Hon är...
- Anita? - Hon...
Jag är verkligen ledsen.
Kenz?
Jag kan inte fatta att du är här.
- Finns du på riktigt? - Så klart att jag gör.
- Vad hände med dig? Du bara försvann. - Jag vet inte hur länge jag varit här.
Husets ägare tog mig hit och gjorde saker med mig.
- Jag vill bara träffa mamma och pappa. - Daisy...
Kenz?
Vi måste gå nu.
Kenz?
Pappa köpte mig aldrig någon pilbåge.
Jag fick en liten katt, som precis kom från veterinären...
...men jag ville hellre ha en pilbåge.
Feta Joey! Feta Joey! Kan inte knäppa sin skjorta!
De slutade aldrig att leta efter dig, men mamma orkade till slut inte mer.
Lova att vi aldrig skils åt igen, McKenzie.
Lova mig det.
Vad?
- Lämna mig inte. - Vad sa du?
Lämna mig aldrig igen.
- Vad är det? - Du sög verkligen in mig där.
Jag var bara Rose för Daisy. Blomsterbarnen, minns du?
Det hade hon gjort.
Så vem fan är du?
Jo?
- Härinne! Jo! - McKenzie?
Öppna dörren!
Öppna den förbannade dörren! Jo, det är Marcus! Det är i honom!
- McKenzie! - Öppna dörrjäveln!
- Vad fan var det där? - Fort!
- Skämtar du med mig? - Vad vill du?!
Dölj er rädsla.
Nej.
- Kom, hitåt! - Inte ner dit!
Kom nu.
- Jo är utanför. Hon väntar på oss. - Nej, hon kom tillbaka efter dig.
- Herregud, vi måste ta oss härifrån. - Det kan jag inte.
Den vill ha mig härnäst. Du måste ge dig av.
Marcus, håll käften! Vi går tillsammans. Inga men.
Fan...
Fan också!
- Herregud... - Du måste fly utan mig.
- Vi letar upp Jo och sen kan vi alla... - Du dör om du inte gör det.
- Vad menar du? - Jag kan inte se dig dö, McKenzie.
Att förlora dig... är min största rädsla.
- Kom. Skynda dig. - Gå! McKenzie, spring!
Älskling... Jag tror att jag är redo att försöka igen.
Jo!
Skit också! Fan...
Okej...
För helvete...
Du sa alltid att man inte skulle se tillbaka, pappa.
Men det gjorde jag.
Och nu önskar jag att jag inte hade gjort det, för det finns inget där.
Daisy. Hjälp mig om du kan höra mig.
Jag är ledsen att de tog dig. Skulden äter upp mig... varenda dag.
Och...
Det dödade mamma också. Du var hennes förstfödda.
Jag såg sorgen i hennes ögon varje dag tills hon dog, så snälla hjälp mig.
Snälla...
- McKenzie? - Hur vet jag att det verkligen är du?
- Lita på mig. - Hur ska jag kunna det?
Första gången vi träffades var för tre år sen.
Du kom till kliniken med den där pomeranien, Stevie.
Paniken i dina ögon då hon svalt en chokladbit var...
...fantastisk.
En pralin har jag för mig.
Jag gav henne kol...
...och du pratade om hur du förlorat inspirationen att rita.
Och det var första gången din pappa fick en cancerdiagnos.
Marcus... Du är den finaste människa jag träffat.
Du är som en pappa för mig.
Men det här saken, vad det än är... kommer inte att låta oss båda leva.
- Det vet du. - Därför måste vi ta oss härifrån.
Den kommer inte att släppa oss. Och känslorna du har för mig...
...kommer försätta oss båda i fara. Det sa du ju själv.
McKenzie, jag kan inte hjälpa hur jag känner!
Då är vi båda döda... för det är antingen du eller jag.
Sluta aldrig att kämpa, okej?
Och du får aldrig förändras.
För du är fantastisk.
Det ska jag inte.
Okej, Daisy. Jag är här!
Nej, du kommer hit.
Låt mig visa dig...
Jag kan inte, för du är död!
Varför gör du så här mot mig?!
Låt mig visa dig.
Stanna! Stanna! Vänta!
- Var tusan kom du ifrån? - Kör bara. Snälla, fort!
Vi måste ringa polisen. Åk till den närmaste byn.
De är döda.
De är döda allihopa.
Lyssar du på mig?
Alla mina vänner är döda!
Vart ska du? Nej, du kör tillbaka till huset!
Nej! Jag måste ut!
Bra smak, tjejen.
Kom igen, min sköna.
Nej...
Fan också...
Nej...
Sex. Det perfekta numret.
Jag är som alltid tacksam, underjordens mörka herre.
Och det, mina vänner är den sanna innebörden av annandags-melankolin.
Översättning: Mika Wainonen www.ordiovision.com